agonia romana v3 |
Agonia - Ateliere Artistice | Reguli | Mission | Contact | Înscrie-te | ||||
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
||
![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | |||||
Articol Comunităţi Concurs Eseu Multimedia Personale Poezie Presa Proză Citate Scenariu Special Tehnica Literara | ||||||
![]() |
|
|||||
![]() |
agonia ![]()
■ Pașadine în vers alb (73) ![]()
Romanian Spell-Checker ![]() Contact |
- - -
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 2005-11-08 | | Înscris în bibliotecă de Cosmin Dragomir Ivirea mea n-aduse nici un adaos lumii, lar moartea n-o să-i schimbe rotundul și splendoarea. Și nimeni nu-i să-mi spună ascunsul tâlc al spumii: Ce sens avu venirea? Și-acum - ce sens plecarea? Un joc ce se repetă e viața - și tu știi: Câștigul e durere și moartea fâră nume. Ferice de copilul sfârșit în prima zi, Mai fericit acela ce n-a venit pe lume. Spun unii că există un Creator, și zic Că pentru a distruge, ființe a creat. Fiindcă sunt urâte? Dar cine-i vinovat? Sau pentru că-s frumoase? Nu mai pricep nimic. Credință și-ndoială, eroare și-adevăr, Ca boaba unei spume, ușoare sunt și goale. Opacă sau bogată în irizări de cer, Această boabă-i chipul și tâlcul vieții tale. Când am să plec din lume n-au să mai fie flori, Nici chiparoși, nici buze, nici vin cu-arome fine. Nici zâmbet, nici tristețe, nici înserări și zori. Nu va mai fi nici lumea - căci gândul meu o ține. Un punct pierdut e lumea în haosul imens Toată știința noastră: cuvinte fără sens. Om, pasăre și floare sunt umbre în abis, Zădarnic este gândul, iar existența - vis. Un joc de șah e viața. Destinul singur joacă. lar noi suntem pionii. Vrând de urât să-i treacă, Ne mută, ne oprește, un timp ne mută încă Și apoi în cutia neantului ne-aruncă. Tu ai să pleci spre ziuă sau poate chiar diseară. E timpul să bei vinul cu sufletul ușure. Tu te compari, nebune, cu o comoară rară Și crezi că hoții-așteaptă cadavrul - să ți-l fure? Toti cei care plecarâ au adormit pe rând În pulberea săracă a vanității lor. Să bem, și-ascultă-aicea amarul adevăr: Tot ce-a spus fiecare, o, Saki, a fost vânt. Durere și mâhnire în lumea nesfârșită, Cu mii de taine plină - alt lucru n-am găsit. Ai vrut mai mult să afli, o, inimă-ostenită, Dar astâzi, la plecare, nu știm de ce-am venit. Se-ntunecă. Mesenii extenuați de viață Au adormit. În umbră, priviți ce palizi sunt! Întinși și reci! Tot astfel vor fi și în mormânt. N-aduceti lampa! Mortii nu mai au dimineată. Vreau beat să fiu într-una și-aș vrea să dorm mereu. Am renunțat să aflu ce-i bine și ce-i rău. Durerea, bucuria - la fel sunt pentru mine. Căci zâmbetu-i solia tristeții care vine. Tu ești, bătrână lume, palatul trist în care Aleargă nopți și zile, spre moarte galopând. Și unde șahi de-a rândul visară fiecare Mărire sau iubire - și s-au trezit plângând. Mă-ntreb: ce-mi aparține cu-adevărat? Ce rost Avui, când fără urmă am să mă pierd în moarte? Un scurt incendiu-i viața. Văpăi de toți uitate, Cenușă spulberată-n vânt: un om a fost. N-aș fi venit aicea de-aș fi putut alege. Și chiar dacă-aș fi liber, spuneți-mi, unde-aș merge? Să nu te naști mai bine-i. Dar cum să evităm? ...Acum însă că suntem - de ce să mai plecăm? Bețivule, imensă urnă, eu nu știu cin' te-a modelat. Știu doar că poți să-ncapi trei vedre și știu c-ai să te sfarmi curând. Mult timp am să mă-ntreb atuncea: de ce ai fost oare creat, De ce-ai fost fericit și-acuma - de ce nu ești decât pământ? Prisos de strălucire eu lumii n-am adus. Tot ce mă înconjoară - de mine-i mai presus. Nedumerit și singur mă-ntreb neîncetat: De ce-am venit pe lume? De ce sunt alungat? Prietenii mei unde-s? Călcatu-i-a-n picioare Ne-ndurătoarea moarte? Dar noaptea mi se pare Că-i mai aud cum cântă prin parcul adormit. - Sunt morți, ori poate numai sunt beți de-a fi trăit? Cu toate că-s frumoasă și am parfum de lotuși, Deși am ca laleaua obraz catifelat Și svelt ca chiparosul mi-e trupul, spune-mi, totuși, Ce scop avu cerescul Zugrav când m-a schițat?
|
||||||||
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|||
![]() | |||||||||
![]() |
Casa Literaturii, poeziei şi culturii. Scrie şi savurează articole, eseuri, proză, poezie clasică şi concursuri. | ![]() | |||||||
![]() |
Reproducerea oricăror materiale din site fără permisiunea noastră este strict interzisă.
Copyright 1999-2003. Agonia.Net
E-mail | Politică de publicare şi confidenţialitate